-Varför flyr du? -Jag tog tillbaka den här.
-Nu är allt bra igen. -Det är det inte alls.
Du måste ställa dem som tog den till svars.
-Jag kan inte, Adam. Det går inte. -Går det inte?
Är det en fysisk och psykisk omöjlighet för dig?
-Snälla, tvinga mig inte. -Jag tvingar dig inte till nåt.
Det här kommer att göra ont.
Hallå, dumskallar! Är det mig ni letar efter?
-Nå, hur gick det? -Bra.
Det var läskigt och smärtsamt, men bra.
Det hade aldrig gått utan hjälp.
-Du gjorde det värsta själv. -Har du blivit blygsam?
-Darryl måste gå in i offerrollen. -Ja, tyvärr.
Trots allt vi gått igenom är det lätt att falla tillbaka in i rädslan.
-Så kommer det alltid att vara. -Vad är det då för mening?
Vi kan begränsa demonernas kraft genom att vara medvetna om dem.
-Förstår du? -Ja.
Det var mycket att tänka på.
Då så, nu är vi nog klara för i dag.
Det här påminde lite om problemet med din chef, Rebecca.
-Det kan vi prata lite om. -Jag vill återgå till kalaset.
-Vad du fjäskar. -Det är ni som är slöfockar.
Den här slöfocken måste tillbaka till jobbet.
Jag ska umgås med manualen som jag korrekturläser.
-Ska du göra nåt roligt i kväll? -Det gör jag varje kväll.
-Vi ses, doktorn. -Sov gott, Adam.
Det sägs att vi själva väljer hur vi ska leva-
-men om livet inte blev som man hoppats så börjar man undra.
Hade man verkligen ett val eller fanns det bara en väg att gå?
Hur mycket kan vi välja själva och hur mycket beror på oss?
-Hej. -Hej, Adam.
Det ser fint ut, du har fått till en bra harmoni.
-Tack. -Du har talang.
-Tänk om alla var så duktiga. -Tack, jag gillar att jobba.
Det märks.
-Hur länge blir du kvar? -Vad menar ni?
-Du lär väl snart starta eget. -Knappast.
-Varför inte? -Jag börjar bli till åren.
Warren Buffet var 32 när han tjänade ihop sin första miljon.
Då ligger jag två år efter.
Jag måste kolla så han inte gör illa sig.
John...
Du ringer ju aldrig tillbaka, så jag åkte hit.
Oroa dig inte, jag hade inte sönder låset.
-Vad vill du? -Får jag inte hälsa på min bror?
Hastings är död.
-Har han dött? -För två veckor sen.
Blev han mördad?
Han fick en hjärtattack framför ögonen på mig.
-Jävlar. -Ja...
-Jag beklagar verkligen. -Det gör jag med.
-Kommer du på minnesstunden? -Nej, jag kan inte.
-Jag visste att jag kom hit i onödan. -Det är ingen bra idé.
Du har honom att tacka för allt och borde visa honom lite respekt.
-Jag önskar att jag kunde göra det. -Valet är ditt.
Han hade velat ha dig där.
-De här har stått här sen 70-talet. -Inga plastmuggar.
Bara ekologiskt kött, mjölk, frukt och grönsaker.
-Det luktar bränt, Erica. -Nej!
-Hej, mamma! -Varför är det kaos i mitt kök?
-Vi håller på att städa. -Vi har försökt göra middag också.
-Vad är det i lådan? -De är jättegamla och säkert farliga.
-Dem brukade ni dricka ur. -Ja, och se hur det gick.
Jag hämtade dem där på sjukhuset, de har en jättebra stödgrupp.
En stödgrupp? Det var snällt av er, men jag behöver ingen stödgrupp.
Om du ångrar dig så finns det information där.
Kan inte du sitta och ta det lugnt medan vi lagar mat?
-Vi kan väl gå ut och äta i stället? -Du har sprungit runt hela dagen.
-Jag orkar ett par timmar till. -Vi behöver inte...
Jag har cancer, inte hjärtproblem.
Okej, vi ska bara göra oss i ordning så går vi ut sen.
-Du skulle ju sätta den på 190. -Det gjorde jag!
-Hej. -Hej. Vad gör du här?
Har du glömt att vi skulle ses?
-Du glömmer ju bort allt. -Det spelar ingen roll, nu är du här.
Sluta.
-Jag vill prata med dig. -Jag är inte så pratsugen.
-Jag måste gå. -Det tänker jag inte tillåta.
Du har inget val.
Försök inte spela ointresserad, Jess.
Jag kom hit för att säga att vi måste lägga av.
Sluta, Adam.
-Jess... -Vi kan inte fortsätta i all evighet.
-Jag säger inget om nån evighet. -Nej, det gör du aldrig.
Vi visste redan från början att du inte vill ha ett förhållande.
Jag känner...
Jag känner att jag vill ha mer.
Gör det du måste.
Hej då.
Vi försökte skaka av oss polisen-
-och Hastings körde så snabbt att vi voltade.
När vi hänger där uppochner tittar han på mig och säger:
"Det är därför jag inte kör rattfull, det är tillräckligt svårt ändå."
Nu vill Frenchie säga några ord.
Hastings sa att man skulle akta sig för allt med hjul eller bröst.
-Ångrade du dig? -Jag ville visa min respekt.
-Du kan gå upp efter Frenchie. -Jag vill inte säga nåt.
Kom igen nu, det skulle göra dem glada.
Skoja lite om honom bara, det är inte så svårt.
Han tog aldrig i hand utan att mena det.
Jag vet inte om han var religiös-
-men jag hoppas att nån tar hand om honom som han tog hand om oss.
-Skål för min vän Hastings. -Skål.
-Adam! -Hej, Frenchie.
Hej på er.
Det var ett par år sen jag träffade Hastings.
Vi var arga på varandra.
Jag var arg på honom för att han drog in mig i det här-
-men trots det har han alltid funnits där för mig.
De flesta får faktiskt klara sig själva.
Han var inte perfekt, men han lärde mig mycket-
-och det kommer jag alltid att vara tacksam för.
Tack, det räcker.
Du har alltid nåt i görningen, Adam.
-Frenchie tog allt som du ratade. -Jag gjorde slut med en tjej i dag.
Där ser ni! - Vi har saknat dig.
Frenchie har inte fått till det sen du stack.
-Ska du med till Jillys? -Nej, jag ska jobba i morgon.
-Det ska vi allihop. -Häng med på ett glas, bara.
Gör som du vill, Adam.
Okej, varför inte?
Jag kom upp i 240 nere på banan häromdagen.
-Noll till hundra på 4,5 sekunder. -Inte illa.
Vad har du för bil nuförtiden?
Jag åker spårvagn, men funderar på att köpa en cykel.
Du skulle behöva lite motion, Frenchie.
Har du gett upp allt? Vad jobbar du med?
Trädgårdsarbete och annat fixande.
Det låter inte så välbetalt.
Jag kanske borde ta över efter Hastings? Det var ju det han ville.
Johnny... Du har aldrig haft nån humor.
Oroa dig inte så mycket.
Ska ni med eller inte?
-Vad gör vi här? -Jag ska köpa cigg.
Hos Eddie? Kunde du inte ha åkt nån annanstans?
-Du behöver inget slagträ. -Säg det till honom.
-Han lyssnar inte på mig. -Jag vill inte slå skiten ur nån.
Om du går in kanske han betalar på en gång.
Min bror vänder mig ryggen och går sin väg. Än en gång.
Då är det ditt fel att Eddie får spö!
Vad håller du på med?
Hastings lärde upp dig för att du är så mycket farligare än vi.
Du kan plantera hur många blommor du vill-
-men du kommer aldrig att förändras.
Gör det du är bäst på!
Där ser du! Du har visst inte förändrats så mycket.
Eller hur?
-Vad var det som hände? -Jag borde aldrig ha åkt dit!
-Var inte för hård mot dig själv. -Din bror provocerade dig ju.
Som djävulens advokat måste jag fråga varför du blev så arg.
-Var inte det rätt uppenbart? -Han kom åt en öm punkt.
Det är viktigt att förstå varför du reagerar så starkt.
-Han lyckades reta upp mig. -Varför det?
Han var ju en skitstövel!
-Berätta om chefen från helvetet. -Skojar du?
-Jag skojar aldrig. -Nu?
Det förstörde hela mitt liv. Kunde vi inte ha tagit det tidigare?
Du har inte varit redo förrän nu.
Varsågod.
Jag var 21 år och hittade inget jobb, så pappa ordnade ett åt mig.
Min chef Sean var på mig från första stund.
Han skrek åt mig hela dagarna tills det blev för mycket för mig.
Han blev illa tilltygad.
Jag fick sex månader och kom ut full av hat.
Alla visste vad jag hade gjort-
-och den ende som ville ha mig var Hastings.
Jag tog jobbet, drog in min lillebror och resten är historia.
Vad skulle du vilja ändra på?
Jag skulle inte slå ner Sean.
Jag skulle vilja ändra på allt, men det går ju inte.
Den biten tar jag hand om.
Vad fan är det med dig? Ge allt nu!
Sluta gnälla!
-Du är fullkomligt värdelös! -Jag är ledsen, chefen.
Min femåring skulle sköta det här bättre.
Kom tillbaka om en kvart.
-Du bestämmer inte här! -Lyssna på mig, Sean...
-Jag gör så gott jag kan... -Om du inte kan bättre kan du dra.
-Stick! -Får jag sparken?
Just det, smartskalle! Du får sparken!
-Vad gör du? -Jag försöker göra det lite fint.
Det brukar se ut så där.
-Skulle inte du jobba i dag? -Jo, men jag fick sparken.
-Fasen... Vad ska pappa säga? -Oroa dig inte för det.
-Ska vi spöa skiten ur honom i kväll? -Nej, det vill jag inte.
-Du fick ju sparken. -Vänd andra kinden till.
-Vad gjorde du i söndagsskolan? -Jag försökte tafsa på Rosetta.
-Skål för bröderna Fitzpatrick. -Snyggast i stan.
-Jag bjuder på lunchen. -Nej...
Jo, du har ju fått sparken.
Får man bjuda på en öl?
-Känner du till Frenchie? -Jag känner till dem allihop.
Han sa att Sean Foran gav dig sparken i dag.
Nu är du arbetslös igen, men jag kan erbjuda dig jobb.
-Det är väldigt välbetalt. -Tack, men jag är inte rätt person.
Det avgör jag.
Ta inte illa upp, men jag måste säga nej.
Du gör som du vill, njut av ölen.
Förresten... Hälsa farsan.
Förstår du vad du sa nej till?
Vilket mysigt ställe!
-Mamma! Har du en ny topp? -Ja, expediten övertalade mig.
-Vad roligt att se dig, Barb! -Vad fin du är i håret!
-Vilken tjusig topp! -Tack.
Jag heter Ivan. Underbart deklovage!
Dekolletage, alltså... Min franska är inget vidare.
Jag hämtar en Cosmopolitan. Slå er ner så länge-
-och sjung gärna en sång. Det är karaokekväll!
-Vad roligt! Ska vi sjunga nåt? -Inte en chans, jag vägrar.
-Sam? -Visst... Om du skyler dig.
-Lägg av, hon ser fantastisk ut. -Tack.
Så länge man har nåt ska man visa upp det.
Jag kan sjunga, bara det inte är Britney.
Vilken exhibitionist!
Vilken galen topp!
Erica?
Ja... Vill du ha lite vin? Jag går och hämtar en flaska.
-Ska vi sjunga duett? -Nej.
Har du tid att hjälpa Adam?
Två whisky med ginger ale och två tequila.
Varsågod.
-Oj, vilka kläder. -Jag har inte valt dem själv.
Du passar i dem.
-Ska du hålla koll på mig? -Doktor Tom gav inga direktiv.
-Jag skulle gå på magkänslan. -Vad säger den, då?
Att jag inte gillar den här frisyren och att jag ställer frågorna.
Nå? Hur går det för dig?
Det går bra.
Jag umgås med brorsan innan han blev ett svin.
Det känns lite jobbigt att träffa honom.
Egentligen ska jag sitta i häktet nu-
-men nu slog jag inte till chefen och jag sa nej till Hastings.
-Vad innebär det? -Det är det jag försöker förstå.
Ditt liv har blivit ett oskrivet blad.
Du kan skriva om historien och allt är möjligt.
-Ja, kanske... -Du har ju inte begått nåt brott.
Vi ska inte kunna förändra vårt förflutna.
-Du tänker för mycket. -Det är ju sant.
Du lärde ju mig att leva i nuet.
Jag tycker att du ska strunta i vad du får och inte får göra-
-och bara njuta av den här möjligheten.
Lägg på mycket jord så att det täcker rötterna.
-Hur kan du sånt här? -Ni har väl inte snott dem?
-Blir det fint eller inte? -Jag tänker inte rensa.
-Vad tycker du? -Det ser bra ut.
Sånt här gillar jag. Vi borde starta eget!
-Fitzpatricks trädgårdsvård. -Den blinde leder den blinde...
Jag ska laga mat, dra inte in nån jord.
-Vad sa du till Sean? -Han avskydde mig, pappa.
Det var inte lätt att ordna jobb åt dig och så sjabblar du bort det.
Vad får det mig att framstå som?
Herregud!
Förstörde jag planteringen? Har jag två lata bögar till söner?
Ge dig!
Du har gjort illa mig för sista gången, din skit.
-Släpp mig! -Är du klar?
-Ja!
Adam...
Frukosten är klar.
Vill du pussa pappa?
Kan du hålla Amelia lite?
-Vill du ha kaffe? -Ja tack.
UBC har erbjudit mig en lektorstjänst under hösten-
-och jag tycker att du ska följa med oss till Vancouver.
Du skulle behöva lite ledigt, Adam.
-Vill du det? -Vad sa du?
Hörde du inte vad jag sa? Vancouver i höst...
Förlåt, jag...
Jag mår lite konstigt.
-Känner du dig sjuk? -Nej...
-Adam? -Jag vet inte...
Jag vet inte vad det är med mig.
Ta Amelia.
Du behöver nog en paus.
Låt John ta över ett tag, du får inte slita ut dig.
-Hallå? -Det är John.
-Kommer du till förbi i dag? -Ja, absolut.
-Var är du nånstans? -I korsningen Pape och Strathcona.
Jag kommer om en stund.
-Jag måste sticka. -Vill du ha skjuts?
Nej, det är ingen fara. Har du sett mina nycklar?
-Mår du bra? -Ja.
Adam!
Hur är det? Bea sa att du mådde dåligt.
Det är ingen fara, jag har bara sovit lite dåligt.
-Vad var problemet? -Vi skulle ju bygga en stenmur...
...men nu hela området är för blött.
Det blir som att lägga grus i en damm.
Där är den.
Var skulle den vara?
Problemet är att trädgården lutar mot gatan.
Vi kan leda bort vattnet till rabatten-
-och gräva en grop på en dryg halvmeter.
-Fyll den med grus från skottkärran. -Singel?
Just det. Lägg på en fiberduk och en stor sten som lock.
-Det låter bra, det fixar vi. -Okej.
-Du jobbade sent i kväll igen. -Ja, vi stötte på lite problem.
Kom och lägg dig.
Vad är det?
Jag mår lite konstigt bara. Förlåt.
Det är ingen fara. Stackare, du är ju helt slut.
Ja.
-Försök att sova lite nu. -Okej.
-Jag ska bara dricka lite vatten. -Okej.
Har du svårt att sova?
-Varför gör du så här? -Jag gör inget.
-Dina beslut ledde hit. -Det var inte mina beslut!
Man har bara en chans! Det här livet är inte på riktigt.
Jag har inte varken gift mig eller fått barn!
Jag kommer inte att få behålla nåt av det här.
"Den är vår fantasi som förvandlar sig till verklighet." Helen Araromi.
"Som man bäddar får man ligga." Så ser det ut i verkligheten!
Jag valde att spöa upp en man och måste ta konsekvenserna.
Om du vill det så ska inte jag hindra dig.
Skärp dig! Sluta gnälla!
Du är fullkomligt värdelös!
Det var ju kul... Tack för att du visade mig nåt jag redan vet.
-Nämligen? -Jag förstörde allt.
Så illa är det inte, Adam.
Jämfört med den andra Adam är det uppenbart vem som förlorat.
-Du missar poängen. -Jaså?
Lyssna innan du protesterar.
Du säger att man får ta konsekvenserna-
-men det betyder inte att man ska lägga ner.
Hon har rätt, du kan få ett underbart liv.
-Ska jag gifta mig och få barn? -Ja, om du vill det.
Du kan få det där andra livet om du vill.
Jag är pank och outbildad! Vem skulle vilja gifta sig med mig?
Undanflykter.
-De menar nog att du bara ser berget. -Vilket berg? Vad pratar du om?
Du pratar om allt som hindrar dig från att lyckas.
Du lägger dem på hög och bygger ett berg.
Egentligen borde du bara klättra över det.
Det gör du inte.
Det handlar inte om att du inte kan...
Du är rädd, men du vill inte medge det.
Du väljer att låta ditt förflutna definiera dig-
-när du egentligen kan välja nåt helt annat.
Oj, det var djupt.
-Håll tyst och lyssna på henne! -Ni snackar ju bara en massa skit!
Bra jobbat.
Herregud! Var har du varit?
Nån annanstans, som tur var.
-Vin? -Gärna.
Takterna sitter i, va?
Det lät jättebra.
-Vad är det? Ni har en konstig min. -Vad då för min?
-Du vet precis vad jag menar. -Det är bara...
Du har spelat ut lite väl mycket i dag, mamma.
Hur ska jag bete mig då, Erica?
Vi vill bara att du ska ta hand om dig, mamma.
-Ska jag bete mig som en sjukling? -Nej, det menar vi inte.
Jag ska nog gå nu.
-Mamma... -Jag känner mig klar.
-Kan ni köra hem mig? -Menar du allvar?
-Vill du komma in? -Ja, om du har nån is.
-Du kan fortfarande slåss. -Du hittar mina ömma punkter.
Sådan far, sådan son.
-Har du träffat honom? -Pappa? Nej.
-Det vill jag inte heller. Du, då? -Nej.
Tröttnar du aldrig? Allt skitsnack, allt bråk...
-Sluta. -Jag vill inte bråka.
Jag vill bara veta, jag fick verkligen nog av det livet.
Ja, men jag är inte som du.
-Skulle du inte lägga av om du kunde? -Nej.
Jag trivs med mitt liv. Gör du det?
Saknar du inte pengarna? Respekten?
Kan du ärligt säga att du är nöjd med det liv du lever nu?
Nej, det är jag verkligen inte.
-Borde du inte få vara det? -Jo, det borde jag.
Jag stämde träff med killarna, du får gärna hänga med.
Nej, men tack.
-Kan du släppa av mig på vägen? -Visst.
-Hej. -Förlåt, vi ska inte störa dig.
Ni stör inte. Sätt er.
Vi vill be om ursäkt för vårt beteende.
Vi sårade dig och det vill vi verkligen inte.
Det vet jag och jag förstår att min sjukdom är jobbig för er.
-Vi vill inte lägga fokus på oss. -Nej, jag vet.
Ni är oroliga och det är jag också-
-men det känns som att jag ska bete mig som en sjukling.
Det vill jag inte.
Jag mår bra och jag vill leva som vanligt så länge det går.
Okej...
-Förstår ni mig? -Ja, helt och hållet.
Vad bra.
Jag kommer!
-Hej. -Hej.
-Hur visste du var jag bor? -Internet. Det är fantastiskt.
-Får jag komma in? -Självklart.
Här bor jag...
Jag vill be om ursäkt.
-Okej... -Du ville ju bara hjälpa till.
Ja, men jag är ny och vet inte riktigt hur man gör.
Det vet du visst och du hade helt rätt.
Jag vet hur det är att tryckas ner av sitt förflutna-
-och inte komma nånvart.
Du har rätt, jag är rädd.
Ännu mer nu när jag vet att jag måste göra nåt åt det.
Förlåt att jag trängde mig på, jag ska gå nu.
-Tack. -Varsågod.
-Vi ses. -Visst.
Vi ställs inför nya val hela tiden.
Man kan välja att vara modig eller att backa.
Man kan välja att bara se livet passera förbi.
Ibland tror vi att vi inte har ett val, men det har vi visst.
Man har alltid ett val.
Jag vill gå en kurs i landskapsarkitektur.
Översättning: Martina Nordkvist www.primetext.tv